z odposluchu preložila larelay
- Nie všetci máme sklony k puritánstvu. - Nie?
30 míľ od Plymouthu bola ďalšia kolónia,
ktorú už dnes na mape nenájdete.
Volalo sa to Merrymountains.
- Zmienili ste sa o tom vo svojej knihe. - Kolónia, kde všetko fungovalo.
- Mali alkohol. - Alkohol, smilstvo,
hudba... Dokonca---
Povedzte hocičo. Dokonca raz za mesiac tancovali okolo javora,
s maskami na tvárach, uctievajúc bohviečo,
belosi s indiánmi, ktorí všetci prišli na mizinu.
Kto bol za to všetko zodpovedný?
Postava menom Thomas Morton.
Hugh Heffner medzi puritánmi.
Dá sa to aj tak povedať.
Citácia z rádia,
názor puritánov ohľadom nasledovníkov Mortona.
"Nemravné orgistické správania ateistov
vedie k zatrateniu
a nabáda k zvrhlému životu."
Keď som to počul, pobalil som si saky paky a odišiel z Oxfordu a
namieril si to rovno do Ameriky.
Do Ameriky, akú som si predstavoval.
A čo sa stalo so všetkými tými ľuďmi?
Puritáni ich zničili, poslali tam Milesa Standisha,
na čele armády, vyťali javor,
osekali všetky tie farebné stužky, vlajočky, proste všetko.
Párty sa skončila.
A z nás sa stal národ hotových striktných puritánov.
Nuž...
A nejde vám práve o to, že puritáni vyhrali.
Zničili
všetko sexuálne... Ako to nazývate?
- Sexuálne šťastie. Šťastie. - Presne tak.
- Až do 60.tych rokov. - Až do 60.tych rokov,
keď to znova nabralo celonárodné rozmery.
Presne tak. Všetci tancovali okolo javorov.
A potom, vytvárajme lásku a nie vojnu.
Spomeňte si, ak ste chceli mať sex o dekádu späť,
ak ste sa chceli v 50.rokoch milovať, museli ste o to priam žobrať, museli ste zvažovať.
Alebo vstúpiť do zväzku manželského.
Presne ako som to urobil ja v 60. rokoch.
Ľutujete niečo?
Veľa vecí. To je naše tajomstvo.
Ale nikomu to nehovorte.
Je to iba medzi nami.
Myslím, že to bola Bette Davis, ktorá povedala,
"Mesto nie je pre starých."
Ale Tolstoj povedal: "Najväčšie prekvapenie v živote človeka"
je staroba."
Staroba sa k vám prikradne,
a potom už len viete, že sa pýtate sám seba, ja sa pýtam sám seba,
Prečo sa nemôže starec správať priemerane k svojmu veku?
Ako je možné, že som stále zapojený
do toho víru ľudskej komédie.
Pretože v mojej mysli
sa nič nezmenilo.
Volala sa Consuela Castillo.
A bola mojou študentkou.
Táto prednáška sa volá: Praktický kriticizmus
Takže...
poďme na to.
Priamo k tej najdôležitejšej otázke. Môžeme?
Stala sa z "Vojny a mieru" iná kniha,
pretože sme ju čítali?
Nuž, áno! Samozrejme!
Ale prečo?
Pretože ste tej knihe niečo dali,
dali sme do nej svoje duše.
A keď si tú knihu prečítate znova o desať rokov,
budete mať opäť iný názor, pretože ste sa zmenili.
Lebo krása je v očiach pozorovateľa.
Vždy som bol voči ženskej kráse bezbranný.
Slečna Castillo však bola iná. Jej zjav bol dokonalý,
obliekala sa ako mladšia spoločníčka v prestížnej právnickej firme,
a bola to istá sofistikácia, ktorou sa od všetkých líšila.
Ona vie, že je nádherná.
Ale ešte si nie je istá, ako má so svojou krásou naložiť.
Nie, nepíšte si poznámky. Úprimne, nestojí to za to.
Ono to vážne--- Ani nad tým nerozmýšľajte.
Umelecké dielo vám pripomína, kým ste teraz.
Odkedy vyvesili číslo na krízovú linku proti sexuálnemu obťažovaniu
na chodbe k mojej kancelárii,
nikdy som si so žiadnym študentom nevytvoril žiaden osobný kontakt,
až dovtedy, kým neobdržali svoje známky.
Potom vždy organizujem pre triedu kokteil párty.
Vždy to dopadne vynikajúco.
Profesor Kepesh, včera sme vás videli v televízii.
- Boli ste skvelý. - Ďakujem.
Aj Charlie Rose bol fajn, nie?
Áno, určite.
Dobre sa bavte.
Ďakujem.
Je to otázka perspektívy, a záleží od toho, kto ju bude sledovať, však pán profesor Kepesh?
- Slečna Castillo. - Zdravím pán profesor.
Je toto pravý list od Kafky?
Áno, je to jeden z
originálnych listov, ktoré napísal Milene, ktoré som dostal.
- Od niekoho, kto vám je blízky. - Niekto, kto mi bol blízky slečna Castillo.
Consuela. Už nie sme na hodine, nemusíme byť takí formálni.
Consuela.
- Hráte na piáno? - Áno.
- Zahráte nám? - Je tu príliš veľa ľudí.
Vždy znervózniem.
Viete, že je vo vás niečo,
čo priam vyzýva po určitej formálnosti.
Čo tým myslíte?
Ide z vás istá prísnosť.
- Prísnosť. - Niečo také.
Asi som to zdedila po mojom ockovi.
On je prísny.
A hrdý. Veľmi kubánske.
On je z Kuby?
Celá moja rodina sú Kubánci. Mala som jedenásť, keď sme sem prišli.
Išli ste na vysokú hneď po strednej?
Nie, bola som asistentka v advokátskej kancelárii. V právnickej firme.
- Skutočne? - Skúsila som to, ale nepáčilo sa mi tam.
A rodičia vždy dúfali, že pôjdem na vysokú.
Premyslela som si to a tak som tu.
Chcem vám niečo ukázať.
- Takže... - Goya.
- Ako sa volá tento? - "Oblečená Maja".
A?
- A? - Podobá sa na vás.
A vy sa podobáte na ňu.
Vážne?
Podľa mňa áno.
- Čo si myslíte? - Ja neviem.
Možno oči.
Prečo všetky tieto reči o Kafkovi, Goyovi a rodine z Kuby?
Nechápte ma zle, je to fajn, ale jej rodina je kubánskeho pôvodu.
Jej sa moja výučba páči, ale ja sa tu vykecávam
hlavne preto, lebo ju chcem pretiahnuť.
- Čo na to povedať? - Pravdu.
Ja neviem... Starý otec
ma brával na operu. A milujem divadlo.
Ja píšem recenzie do časopisu.
Nechceli by ste so mnou niekedy zájsť do divadla?
Áno.
Idete do divadla? Prečo ju nezoberieš na maturiťák?
Ty to nechápeš.
Toto dievča je...
Ona je návrat do minulosti, do úplne inej doby...
Musí to byť divoká.
Myslel som si, že hovoríme o sexe. Ja--
Vieš, že na to, že si laureát Pulitzerovej ceny
máš niekedy absolútny nedostatok fantázie?
Práve preto mi tú vyprdenú cenu aj dali.
Nepovedz, že si nikdy nezažil ten pocit porozumenia bez akéhokoľvek slova?
Preto mám rodinu, pre kristove rany! Že sa s nimi rozprávam!
- Možno by si sa mal znova oženiť. - George!
Uspokojí to všetky tvoje potreby.
Porozprávaš sa s manželkou, keď budeš mať chuť.
Pôjdeš do múzea a pokocháš sa všetkými Goyovými obrazmi, čo len budeš chcieť,
ale sex nech zostáva iba sexom.
Dobre teda.
Naozaj sa stále s manželkou rozprávate?
Nie nie. Jedna-jedna.
Tak to ani náhodou nechytím.
Tak ty sa plížiš za cigou?
- Vieš, že by si nemala fajčiť. - Hovoríš mi to dookola
v tejto posteli, každé tri týždne.
- Som pod obrovským tlakom. - Mám rád dôslednosť.
To ja tiež.
David, už 20 rokov sa ma snažíš donútiť prestať fajčiť.
Už od čias tvojej prvej prednášky.
Bože, kvôli tvojim prednáškam vlastne fajčím.
Som pod obrovským tlakom.
- Ako bolo v Chicagu? - V Clevelande.
Chicago bolo minulý týždeň. Atlanta.
- Atlanta bude ďalšia. - Znieš ako...
Cary Grant v "Na sever severozápadnou dráhou".
Ha ha. Smej sa. Robíš si srandu zo ženy, ktorá má vlastný podnik.
Myslel som si, že ti vyhovuje byť sama sebe pánom.
Veď aj áno. To rozhodne.
Vďakabohu za tieto malé rozptýlenia.
Iba to ti poviem.
Ty to nezodvihneš?
Iba jedna jediná osoba na svete by mi volala o druhej ráno.
Zanechajte odkaz
Dostal si môj mail? Súrne s tebou potrebujem hovoriť.
- Kenny? - Asi som nemal volať v túto hodinu.
A možno si doma a arogantne ma ignoruješ...
Aroganťák...
Má 35 rokov a stále ma nenávidí.
Nuž, veď si od neho ušiel.
Utiekol som z manželstva, do ktorého som sa namočil pred miliónom rokov.
Zaplatil si za to svoju cenu.
To je cena, ktorú on zaplatil za svoje tendenčné hrdinstvo.
Ochraňovať opustenú matku, Veď iba jeden z nás
sa mohol vyslobodiť. A nevie mi to odpustiť.
Nemôžem povedať, že by som to len tak vzdal. Pokúsil som sa.
Vážne som sa snažil.
Keď mal 12 alebo 13 rokov,
prišiel na leto ku mne, zobral som ho na zápas,
najbližších 5 víťazných strikeov strávil na záchode
a skoro sa vygrcal z podoby. A takto môžem pokračovať.
A vieš čo je na to vzácne?
Že uspel. Kenneth Kepesh.
Všeobecne uznávaný lekár. Môj syn je lekár.
Hovorí plynule francúzsky, je ženatý a má deti.
Vraví, že neznáša, keď tak hovorím.
Mrzí ma, čo si si práve musela vypočuť.
Myslela som, že už recenzie nepíšeš.
Táto hra ma celkom zaujíma.
- Škoda, budem práve v Atlante. - Pôjdem s Georgom.
Náboženstvo, rodina, Cirkev, knihy "poraď si sám"...
Chlapíci s takými bielymi zubami, že si myslíte,
že majú v ústach baterku... Láska!
Hlavne romantická láska!
Autá, minigalérie...
Nie je nič depresívnejšie, ako minigalérie...
- Čo si myslíte? - Minigalérie!
Možno okrem vašich nedostatkov,
nerestí, hypoték...
vášho plodného spiaceho Blackberry,
- Blackberry! - A tento muž, ktorý cíti,
že mu padá mikrofón...
Bolo to úžasné!
- Som rád, že sa vám to páčilo. - Ďakujem.
Nechceli by ste niekde zájsť na pohárik?
Nemusíme.
Ja len nie som zvyknutá na to, že som v spoločnosti celebrity.
Bavíme sa tu o britskej štátnej televízii raz do týždňa.
A o príležitostných recenziách pre "New Yorker".
To zo mňa celebritu nerobí.
Nezabudnite na vaše knihy.
"Pôvod amerického hedonizmu"
Pozrite...
ak sa vám nepáči, keď na vás niekto pozerá,
môžeme ísť ku mne domov.
A jediná osoba, ktorá sa na vás bude dívať, som ja.
Ak pôjdem, urobíte pre mňa niečo?
- To bola tragédia. - Bolo to fajn.
Bolo to úžasné.
Kiežby som vedela hrať.
Naučte sa.
Ani by ste nechceli tak hrať, keby ste nemali
taký vysoký názor na moju hru na klavíri.
Vy len túžite po komplimentoch.
Toto je metronóm?
Je to ako tlkot srdca.
Dokonca aj niektorí veľkí virtuózovia
majú problém s akceleráciou.
Ste veľmi podmanivý muž.
Ste si toho vedomý, však?
Ak je to len kvôli ukážke metronómu, prisahám, že som ho nevymyslel.
Poznáte niekoho tak očarujúceho bez sexu?
Nikto ďalší taký neexistuje.
Čo to je?
Moja tmavá komora.
Vyvolávam tu fotografie.
- Už nefotíte? - Nie, nemám na to čas.
Mal by som prejsť na digitál,
ale asi by som sa s tým nenaučil robiť.
Ale naučil.
Ďakujem.
Tá princezná niečo znamená, pretože ona je
ústredný motív celého obrazu.
Nie je rodičia. Kráľovná
a kráľ.
Oni sú len...
odrazy duchov v zrkadle.
Musela byť dosť zvedavá, aké to s tebou bude.
Aby mohla povedať svojim kamoškám, ako sú muži v našom veku
podceňovaní.
Ja som len jedna z mnohých skúseností, ktoré ju ešte čakajú.
Zapamätá si ma
ako starca, ktorý jej dal prednášku o kultúre.
To neznie zle, asi by si mal urobiť to isté.
Áno.
Prestať sa báť staroby.
Nebáť sa dospieť.
Mal by si byť vďačný, za jeden ďalší zárez na stene.
Nebola to jednorazová záležitosť.
Ona sa vrátila a chcela znova?
Máš tie najkrajšie prsia, aké som kedy videl.
Páčia sa ti?
Zbožňujem ich.
A máš nádhernú tváričku.
Neviem sa na teba vynadívať.
Chceš niečo vedieť?
Si umelecké dielo.
Umelecké dielo.
Majstrovské umelecké dielo.
Povedz mi niečo o sebe.
Mal si veľa žien?
Prečo?
Viac ako 50 alebo menej?
Viac.
Kto to má počítať.
A čo ty?
- Nie veľa. - Koľkých?
Piatich.
Päť priateľov.
- Päť? - Päť.
Chápem.
Takže, kto to bol?
Boli mladí, že? Mladší než ja.
Samozrejme, že boli mladší. Boli to chlapci.
Chlapci.
Jasné.
Chceš vedieť, čo najextrémnejšie som kedy urobila?
Dobre.
Raz som bola s dvoma chlapmi do trojky.
Dvaja naraz?
Boli to kamaráti z detstva a...
tak sme jednu noc skončili.
Všetci traja sme boli opití a skončili sme spolu v posteli.
Všetci traja?
Ale keď máš 17, však vieš...
často robíš veci len preto, aby si sa cítil dospelo, dôležito.
Iste.
Consuela...
Celý svoj život som zasvätil nezávislosti,
a svojim spôsobom som svoj cieľ aj dosiahol.
Ale všetko sa to zmenilo v tej chvíli,
ako sa zrodila tá strašná žiarlivosť.
Vtedy som pochopil, že ju nikdy nebudem skutočne vlastniť.
Som nervózny, až kým ju každý deň nepočujem v telefóne,
a potom som zase nervózny, keď spolu dohovoríme.
Skončili sme skôr. Dobre to dopadlo.
Čo máš na sebe?
Kde si?
Vedel som, že je len otázka času, kedy ju objaví nejaký mladý muž
a ukradne mi ju.
Vedel som to. Pretože...
som bol mladý a tiež by som to urobil.
Aspoň sa cítiš mladšie.
Je to ako hrať futbal s partičkou 20 ročných!
To, že s nimi hráš neznamená, že sa na to cítiš.
Cítiš ten rozdiel.
Každú sekundu počas zápasu.
Musíš ju nechať. To dievča ťa len obmedzuje.
Ona ťa skôr alebo neskôr aj tak opustí.
Vždy sa oplatí byť o jeden krok napred.
Zober ju na krásny romantický výlet.
Povedz jej, že je koniec.
Tak to robím ja.
Moji rodičia stále rozprávajú o miestach, kam by chceli ísť.
Majú na to aj peniaze, ale...
odchod z Kuby bol ich prvý a aj posledný výlet.
Nechcem, aby som dopadla ako oni.
Ja ťa zoberiem, kam budeš chcieť.
Čo to do pekla hovoríš? Prišiel si sa s ňou rozísť.
- Kam by sme išli? - Do Európy.
Mohli by sme ísť v lete do Paríža alebo...
Ríma alebo Madridu, mohli by sme ísť do
Prada a vidieť pravých Velasquézov a Goyov.
Prada?
Myslíš to vážne?
Samozrejme, že to myslím vážne.
Potom by sme to mohli zakončiť v Benátok. Zamiluješ si Benátky.
Venezia.
- A povozíš sa so mnou na gondole. - Možno.
Možno.
Možno, možno. Tvoje najobľúbenejšie slovo.
Ja ti na tej gondole aj zaspievam.
Uvidíme.
Venezia.
Odkiaľ to je? "Stvorili beštiu s dvoma chrbtami."
Odkiaľ to je?
- William Shakespeare! - "Otelo, Maur z Benátok."
A z nás sa stalo monštrum so štyrmi nohami.
Pôjdeme na večeru?
- Nemôžem. Dnes idem von. - Áno? A s kým?
S bratom. Pôjdeme si zatancovať do podniku Kalimas.
S bratom?
Nikdy si brata nespomínala.
Nuž, je ešte veľa vecí, ktoré o mne nevieš.
Ďakujem.
Tak a sme tu.
Bolo mi s tebou nádherne.
Aj mne.
Ďakujem.
- Ahoj. - Pa.
Naozaj dnes ideš s bratom?
- David? - To bol vtip.
Ahoj.
Počas nocí, keď nie je so mnou sa cítim ako bez ruky.
Premýšľam, kde asi je.
A to preto, lebo toto dievča mi tisíckrát povedalo,
ako veľmi ma zbožňuje a myslí to naozaj vážne.
Ale nikdy mi nepovie, ako túži po mojom vtákovi.
Ukľudni sa!
Ako sa máš?
Čo tu robíš?
Som na ceste za priateľom.
Kúsok odtiaľto.
Ako sa máš?
Čo sa deje?
- Prišiel si sem, aby si ma skontroloval? - Povedal som ti...
že som išiel okolo a zbadal som ten podnik.
Chceš to všetko pokaziť?
Nie.
Tak to mi budeš musieť začať veriť.
Zajtra ti zavolám.
Nie. Ja ti zavolám.
Nikdy som sa nesprával ako taký idiot, dokonca ani keď som bol v jej veku.
Ale má to pozitívum, že je koniec,
pretože ma už nebude chcieť ani vidieť.
Ja ju chápem, veď ani ja by som sa už nechcel vidieť, keby som bol ona.
Ani ja nie.
- Máš pravdu. - Ani ja nie.
Ach Bože.
- Prosím? - David. Tu Consuela.
Za posledné dva dni som o nás trochu premýšľala.
Vážne?
Áno.
A na čo si prišla?
- Že je koniec. - Čo v skutočnosti odo mňa očakávaš?
Čo od teba vlastne očakávam?
Celý život si mal samé
vzťahy bez akejkoľvek
komunikácie a oddanosti k niekomu.
Rada by som teda vedela, čo vlastne pre teba znamenám.
To, že si žiarlivý a majetnícky mi nepomáha.
Ani trochu.
Dokonca aj malé deti žiarlia na svoje hračky, pokiaľ sa im nezunujú.
Ja chcem, ty chceš, takže...
Takto to bude medzi nami dvoma?
Predstavil si si vôbec niekedy
našu spoločnú budúcnosť?
Bojím sa budúcnosti s tebou.
- Bojíš sa jej. - Áno.
Prečo?
Pretože je medzi nami viac ako 30-ročný rozdiel, a...
ty máš celý život pred sebou.
Je len otázkou času, kedy si to uvedomíš.
Otázka neznela, čo urobím ja, ale čo máš v pláne ty so mnou.
Keď sa milujete so ženou, pomstíte sa za
veci, ktoré vám v živote uštedrili porážku.
Celý svoj život som prechádzal z jedného vzťahu do druhého.
Pretože som si tým nahováral, že nie som sám
a že čas neplynul.
Vždy mi to niečo dalo, napríklad
keď D.H.Lawrence písal
"Milenca Lady Chatterlyovej"...
Jedného dňa sa ma opýtala: Čo pre teba znamenám?
A ja som sa bál opýtať, čo znamenám ja pre ňu.
Ako dlho by to mohlo fungovať?
Prekvapenie.
Som prekvapený.
- Všetko v poriadku? - Áno.
Vďakabohu za Carolyn.
Carolyn je môj jediný styčný bod
k sebaistému mužovi, akým som bol.
Aké bolo to predstavenie?
Ktoré?
To, na ktorom si bol s Georgom.
Zaujímavé...
- V pohode, pokračuj. - Prišla a odišla.
- Presne tak, ako to máme radi. - Chvalabohu, že nemáme domáceho miláčika.
Iba teba.
Ktorý bol Carlos Alonso?
- Zo strednej. - O čo mu išlo?
Čo od teba chcel?
Rád pozoroval, ako menštruujem.
- Čo?!? - Rád pozoroval, ako menštruujem.
Nemôžem tomu uveriť. Tá slušná kubánsko-americká slečna,
ktorej rodičia uctievali Ronalda Reagana,
ktorá musela byť v lete o ôsmej doma,
chodí na strednú,
- v pätnástich--- - Mala som šestnásť...
Ó prepáč mi to. To je obrovský rozdiel.
- Si smiešny. - Ako si to robila?
- David! - Nie, vážne, som zvedavý, čo si urobila.
Dostala si menzes, zodvihla telefón, zavolala ho, nech príde,
Ahoj Carlos, už to začalo!
A potom prišiel, a vy, slušný kubánsky
párik ste išli do kúpeľne,
kde ste absolvovali ceremóniu zasúvania tampónu.
Áno, presne ako keby si bol pri tom.
Iba sa snažím doplniť chýbajúce,
doplniť hluché miesta.
- Aké hluché miesta? - Bolo ich 5, už sme pri treťom...
kvôli tým dvom chlapíkom, ktorí...
Už musím ísť, prepáč.
Čo to je?
- Čo? - Toto.
Ty šukáš s inou ženskou.
Mala som dvoch manželov, ktorí chrápali s inými ženami.
Nepáčilo sa mi to predtým a nepáči sa mi to ani teraz. Aspoň čo sa týka vás.
Mal si vo mne všetko David.
Čistý sex.
Žiadne tajnosti, žiadne problémy a komplikácie.
Ako si to mohol urobiť?
Nie je veľa takých ako som ja.
Iba ja ťa skutočne chápem.
Som jedna z milióna.
Ako si to kurva mohol---
- Neviem, koho to je. - Nechaj si tie reči pre idiota.
Napadla má spásonosná myšlienka.
- O tom nepochybujem. - Poznáš môjho priateľa Georgea, toho básnika.
George používa tampóny? Odkedy?
Nie, nie. Pozri...George
má kľúče od môjho bytu, kde si môže oddýchnuť, čítať,
stretávať sa so ženami. Nemôže si ich predsa vodiť domov.
Keďže na tom nie je finančne najlepšie a niektoré sú aj vydaté...
- George chrápe so všetkými tými ženami v tvojej posteli? - Nie, všetkými, iba niektorými...
- Bože! - Používa posteľ v hosťovskej---
Jeho manželstvo nie je raj, pravdepodobne horšie ako moje,
ale nebol dostatočne zúfalý na to, aby odišiel, Carolyn.
Neverím ti ani slovo, David!
Všetko v tvojom živote je tak puntičkárske,
- tak usporiadané--- - Netuším, koho tampón to je.
Musíš mi veriť.
Ty si jediná, ktorá ma drží nad vodou.
Aspoň v tomto som jej neklamal.
Už sa v tom dusím viac ako rok a je to ako jazda na húsenkovej dráhe,
a ako všetky jazdy, aj táto skôr či neskôr skončí.
Chrápala som?
- Čo? - Niečo horšie.
Čo?
Nuž... Slintáš.
Slintáš...
- Nie je pravda! - ...keď spíš!
Nádherné ženy sú neviditeľné...
Neviditeľné? Čo tým chceš povedať?
Neviditeľná.
Zaskočí ťa.
Nádherná žena vyniká. Vystupuje z radu.
To je možné. ale my v skutočnosti nevidíme jej vnútro,
ale iba tú nádhernú schránku. Zablokuje nás...
tá nádherná bariéra.
Pozri sa na seba...
Ľúbim ťa.
Čože?
Čo si povedala?
- Ste hluchý, pán Kepesh. - Nie, vážne...
Alebo to možno nechceš počuť.
Možno to je ten problém.
Áno. Sme neustále očarení vonkajškom a až k vnútrajšku to nikdy nedotiahneme.
Vždy robíš iba čierno-biele?
Prevažne.
Páči sa mi tá dramatičnosť.
Tak vidíš svet?
Čierno-bielo? Nie.
V tom je expert môj syn.
Vždy o ňom hovoríš s takou trpkosťou.
Pre moju rodinu by to bolo strašne zvláštne.
Pozri sa.
Nádherná fotka.
Nádherná žena.
Pozri aké mám veľké ruky.
Tak veľmi ťa chcem.
David...
Máš prázdnu chladničku, takže...
ak tu chceme zostať,
musíme ísť nakúpiť.
Prepáčte pán profesor, ale vaša španielčina je príšerná.
- Tak ma ju nauč. - Áno, naučím.
Naučím ťa "maňana".
Maňana?
- Nie je to ten tvoj priateľ básnik? - Pokračuj.
- Tá žena nie je jeho manželka. - Presne tak.
- Hnusí sa mi to. - Do toho nás nič nie je.
- A tým to hasne? - Neriešme to tu.
- Ty s tým súhlasíš? - S čím?
Čo ty vieš, možno je len na káve so svojou kamarátkou.
Vieš, unáhľuješ sa v záveroch.
David, to že som mladšia ako ty neznamená, že som decko.
Nech je to akokoľvek, nič nás do toho nie je.
Omielaš to dookola, ale čo si o tom myslíš?
To, čo si myslím je,
že manželstvo
je problematická inštitúcia.
A preto nemáš manželku.
Preto ju nepodvádzam.
- Ale už si bol raz ženatý. - Áno!
Áno! Áno! Áno!
Čo chceš odo mňa počuť?
Bol som ženatý a bola to chyba.
Aspoň si sa pokúsil? Zo všetkých síl?
- Tam, odkiaľ pochádzam ja--- - Ja viem, že tam odkiaľ
pochádzaš sú iné pravidlá. Ale nie sú.
- Si taký cynik. - Som taký realista.
- Myslím, že si ešte decko. - Tak to máš pravdu.
Už sa v tom dusím viac ako rok a je to ako jazda na húsenkovej dráhe,
a ako všetky jazdy, aj táto skôr či neskôr skončí.
Čo máš v pláne v nedeľu?
Neviem. Prečo?
Dvakrát Bellini, prosím.
Čo bude v nedeľu?
Rodičia mi usporiadajú promočný večierok,
aby sme oslávili môj titul.
Bola by som rada, keby si prišiel.
David. Všetci o tebe vedia.
Už rok a pol sa ma pýtajú na toho
záhadného muža, s ktorým sa stretávam.
Budú si myslieť, že chodím s nejakým drogovým dílerom, ak sa neprestaneš schovávať.
Ja sa neskrývam.
Neprišiel si na moje narodeniny.
Nuž, nepozvala si ma.
Pozvala som ťa na vianočnú večeru s rodičmi, ale už si mal plány.
Potom to bola večera na Vďakyvzdanie,
- ale tiež si nemohol prísť. - Na Vďakyvzdanie som naozaj nemohol.
- David. - Čo?
Chcem ťa predstaviť svojej rodine.
Ale nebudem naliehať.
Chcem, aby si súhlasil, keď budeš skutočne chcieť.
- Nech sa páči. - Ďakujeme.
Nech padne na úžitok.
Počúvaj ma.
Počúvaj.
Keď na ten večierok pôjdem,
budeš mi musieť niečo sľúbiť.
- Čo? - Nespustíš ma z očí.
Keď prídu tie kubánske tetičky,
a masovo ma prepadnú...
- To je všetko? - To je všetko.
V poriadku.
Takže,
- to znamená áno? - Znamená to áno.
Dobre.
Som šťastná.
Dobre.
A teraz jedlo.
Budú tam jej rodičia,
starí rodičia,
kubánski príbuzní, kamaráti z detstva a kto vie,
možno aj Carlos Alonso a dvaja chlapíci, s ktorými to robila v trojke.
A mňa predstaví ako svojho učiteľa z televízie.
- Čo je na tom zlé? - Zlé na tom je, že ma budú súdiť za môj vek.
A budú hovoriť všetky tie hrozné veci, ktoré sa v takýchto prípadoch vravia.
Ona je so mnou, lebo stále niečo hľadá...
A ja zase preto, lebo mám rád mladé dievčatá.
Úbohé.
Je načase, aby si sa tomu konečne postavil. To si myslím ja.
Kto je Carlos Alonso?
Jeden chlapík.
- Ahoj. - Ahoj!
- Zobudila som ťa? - Nie, čítal som.
Chcela som ti iba zaželať dobrú noc.
A...
povedať ti, aká som šťastná, že zajtra prídeš.
Ako veľmi to pre mňa znamená.
Pre mňa tiež.
Dobre teda.
- Tak zatiaľ. - Zatiaľ pa.
- Dobrú noc. - Dobrú.
- Consuela. - David, kde si?
Neuveríš, čo sa stalo.
Zostal som visieť na Moste Georgea Washingtona.
Pokazilo sa mi auto.
Consuela?
Z odťahovky vraveli, že to bude trvať minimálne hodinu.
Budú ma musieť odtiahnuť z mosta,
niekam na nejaké miesto...
Zavolám ti, keď skončím, dobre?
Consuela?
Prečo mi to robíš?
Consuela?
Haló?
Dnes som ťa videla v televízii.
Zase si sa hral na toho múdreho starého pána, ktorý všetko vie.
Ten, čo má vždy pravdu.
Chcú vedieť, kde je dobrá kultúra, čo by mali ľudia čítať
a čo by čítať nemali a...
Všetko o hudbe, o umení...
Vieš tak veľa vecí...
Ale ja som tu, snažím sa oslavovať túto...
dôležitú chvíľu v mojom živote,
rozhodla som sa urobiť párty a chcela som ťa tu mať.
Prečo?
Prečo Consuela? Prečo?
Pretože si pre mňa všetko.
Všetko.
No ale ty tu nie si
a chcem, aby si niečo vedel...
Milovala som ťa.
Veľmi.
Strašne moc.
- Consuela? - To som ja. Otvor.
- Kenny. - No tak. Otváraj.
Haló?
Prečo tu máš pozhasínané?
Mám pomer.
Počul si, čo som práve povedal?
Ty...
- To je všetko čo povieš? - Gratulujem.
Gratulujem. Veľmi vtipné, vieš.
Prepáč, ale neviem, čo na to povedať.
Toto je strašné.
- Môj život je v troskách! - Myslel som si, že si šťastne ženatý.
- Vždy si mi tvrdil, že si šťastne ženatý. - Veď aj som.
Som.
Prepáč, ale to asi nebude pravda.
No teraz veľmi šťastne nevyzeráš.
- Ty mi nerozumieš. - Kenny. Snažím sa ťa pochopiť.
Máš milenku a prišiel si sem lebo čo?
Pretože som odborník.
Pretože sa nemám s kým iným porozprávať.
To ma mrzí.
A čo budeš robiť?
Netuším.
Dáš si pohárik?
Čo máš?
Glenfiddich, burbón, vodka,
Cointreau, Grand Marnier. Armognac.
Colu light.
Nie je to len nejaký nezodpovedný románik.
Milujem Lisu, vážne. Aj deti. Sú moje všetko.
Nuž, ako ťa poznám,
tak by bolo jednoduchšie, keby si sa rozišiel s tou druhou---
Nemôžem.
Tá žena je...
ako nikto na svete. Nikdy som sa necítil
tak živý, tak plný energie.
A je úžasný človek. Ona...
má tituly z chémie, dejín umenia a hrá na hoboj.
Pre kristove rany. A jej deti sú...
- skvelé. - Ona má deti?
Tri. Malého Shawna...
Zadrž Kenny. O čom sa to tu bavíme?
- Jej deti alebo vaše cudzoložné? - Nenazývaj to tak.
- A ako by si to nazval ty? - Ako keby som počul Lisu.
Snažíš sa zjednodušovať komplikovanú situáciu.
Ja som tomu vzťahu oddaný.
Na rozdiel od teba, ktorý má strach sa niekomu oddať.
Dana je skutočná, tak neporovnávaj
moju situáciu s tvojím sériovým striedaním cicušiek.
- Čo s tým mám ja spoločné? - Veľmi veľa.
Každopádne,
Dana nie je jedna z tvojich fascinujúcich študentiek.
Ak chceš počuť moju radu,
Lisa by o tom nemala vedieť...
- až kým nebudeš vedieť ako ďalej--- - Lisa to už vie...
- Prečo si jej to preboha povedal? - Chceš, aby som svojej žene klamal?
Ale teraz sa už nemôžeš vrátiť, keby si chcel!
Bože!
Nechápem, prečo som sem chodil, prečo som si myslel, že by si
možno mohol byť...
Dúfal som, že by si sa mohol správať
ako môj otec. Aspoň raz.
Tu nejde o to Kenny. Ty si morálne lepší ako ja. Vo všetkom.
Dokonca ani naše pomery sa nemôžu porovnať. Tvoja hrá na hoboj.
Tomu sa nemôžem vyrovnať. Pravdepodobne si čítate básne, keď ste spolu...
- A asi aj s deťmi. - Ty si vážne kretén.
A ak by si bol skutočne taký oddaný, ako si povedal,
potom budeš musieť opustiť svoju manželku.
Nemôžem. Keby som len tak odišiel
od Lisy a detí, ako si to urobil ty,
zničil by som ich.
Ako to môžeš povedať? Ty si to prežil, aj tvoja matka.
Snažíš sa mi tu naznačiť,
že si vlastne urobil morálne správnu vec, tým, že si od nás odišiel?
Bolo to čestné.
Bože!
- Odchádzam. - Dvere sú tam.
Dobre. Maj sa.
Aj ty.
Consuela na druhý deň nezavolala.
A dokonca ani deň potom.
Už sa neozvala.
Musíš niečo zjesť.
Musíš vypadnúť z tej zasranej postele.
- Všetko som zničil George. - Nič si nezničil.
Proste sa to skončilo tak, ako sa to končieva.
Bol si jej učiteľ. Jej veľká životná skúsenosť.
Vedel si to už od prvého dňa.
Skončilo by to skôr či neskôr. Jedz!
- Chýba mi. - Teraz sa ti to už ľahko hovorí, keď je mimo hru.
Ja som ju ľúbil George. Nikdy predtým som nič podobné necítil.
Lepšie neskôr ako nikdy. Teraz musíš zase začať žiť svoj vlastný život.
Čoskoro ti bude lepšie. Čas zahojí všetky rany.
Tak a teraz ukáž peknú veľkú pusu,
pretože vláčik vchádza do stanice...
Veľká pusa! Ták!
Ako ti to chutí? Dal som tam trochu
oregana a pažítku...
Raz niekoho urobíš veľmi šťastným.
Vieš,
po rokoch mlčania a klamstiev,
sme si s Amy v poslednej dobe
opäť našli k sebe cestičku.
Ty a Amy? Tvoja manželka? Si v poriadku?
Áno, cítim sa dobre.
To je tá najúžasnejšia vec akú som kedy od teba počul.
Vieš, manželky vždy taja viac vecí
a prekvapení, ako si vieme vôbec predstaviť.
Áno.
Dave, potrebujem od teba láskavosť. Budúci mesiac
budem mať na NYU recitál poézie,
a chcú, aby ma niekto uviedol.
George, chápem, že ma chceš priviesť na iné myšlienky,
ale toto je priehľadná profesijná terapia.
To nie je žiadna sranda. Chcem, aby si ma uviedol
na tej najtrápnejšej, riťolezeckej akcii
nafúkaných vychytralých básnikov.
Uviesť teba? A kto uvedie mňa? Pohrebáci?
George, si skvelý, že si sa ponúkol,
ale teraz nie som schopný nič napísať. Skončil som.
Už nebudem nikdy učiť. Zožeň si niekoho iného.
Strávil som polku svojho života
stvárnením Horácia v tvojom treťotriednom Hamletovi.
Počúval som tvoje večné komentáre.
Sťažovanie sa na Kennyho z pohľadu otca-nepriateľa,
o ženách, ktoré nepochopia zbohom, keď im povieš zbohom,
a za toto si mojim celoživotným dlžníkom.
A ja očakávam, že to v mene nášho priateľstva pre mňa urobíš.
A mohol by si už kurva konečne niečo zjesť?
Poézia George O'Hearna
sa za nič neospravedlňuje.
Ako napísal A. E. Housman vo svojej slávnej eseji,
"Neviem čo je poézia, ale
hneď ju spoznám, keď ju započujem."
Nie je pochýb o tom, že dnešný hosť
je autorom toho, čo okamžite rozpoznáme ako poéziu,
už od vydania jeho prvej básne
pred 25 rokmi v "New Yorker".
Rázny mužný prejav George O'Hearna
sa stal miľníkom v dejinách americkej poézie.
Poézia, ktorá je zároveň jazykom ulice,
mocná, mestská a netrpezlivá.
Ale zároveň nesebecká inšpirácia
nepokojného srdca.
V roku 1988, si za tú jedinečnú kombináciu jemnocitu
vyslúžil George O'Hearn
Pulitzerovu cenu.
Ale namiesto toho, aby spyšnel
sa z neho stal ešte skromnejší,
a neprestal aj ďalej tvoriť.
Teraz prenechám slovo
nášmu New Yorku vzácnemu, vlastne nie, mal by som povedať,
Amerikou obdivovanému,
Georgeovi O'Hearnovi.
Ahoj David.
Pred chvíľkou sa zobudil.
Ahoj David.
George.
To som ja, Kepesh.
Som tu, George. Som tu.
George...
Som tvojim dlžníkom.
Zaujímalo by ma, kto si myslel, že som.
Myslím, že to presne vedel.
Si zlatý.
Bral si ho takého, aký bol.
Veľmi si to vážil.
On urobil to isté.
- Kamže? - Pred chvíľou som ti to povedal. Na Floridu.
Zoznámiť sa s jej rodičmi. Na víkend.
- To dievča--- - Volá sa Dana.
Ideš sa zoznámiť s jej rodičmi.
Myslím, že by mali vedieť, že nie som nejaký úchyl.
Kenny, máš skoro 40.
Nepotrebuješ súhlas rodičov slečny,
ktorá už má tri vlastné deti.
Ona ho potrebuje? Ak chceš môj súhlas, fajn, máš ho mať.
Ja som len chcel, aby si pochopil, že to neznamená, že
Lisu neľúbim...
- Kenny, čo to robíš? - Utečieš z jedného väzenia
rovno do spárov druhého väzenia s maximálnou ostrahou.
Kde si prišiel na názor, že manželstvo je väzenie?
Z môjho pobytu v base. Pozri, tu nešlo o tvoju matku.
Nebol som na to stvorený.
To je tvoja verzia súhlasu?
Kenny, počúvaj ma. Som jediný otec, ktorého máš.
Jediný, ktorého kedy budeš mať.
To je teda útecha.
Viem, že som ťa sklamal.
Ale už nie si dieťa. Musíš ten hnev prekonať.
Ak chceš, aby sme mali zdravý vzťah, musíš obrátiť ten list.
Ospravedlň ma, mám stretnutie.
Ešte som neskončil.
- Naozaj musím ísť. - Aké stretnutie?
- Georgov pohreb. - Ktorého Georga?
- Toho tvojho priateľa? - Áno.
- On zomrel? - Áno.
Musím utekať. Dokončíme to neskôr, dobre?
Je mi to ľúto.
Prosím?
Nebola som v meste a potom som si prečítala v Timesoch nekrológ.
Dokonca dva stĺpčeky.
Na básnika vôbec nie zlé.
Ako to zvládaš?
Nie veľmi dobre. Ale budem v poriadku.
A čo ty?
Seattle je skvelé mesto na rozbehnutie podnikania.
Som vyčerpaná k smrti.
Ale užívam si to.
Nad čím rozmýšľaš David?
Nad ničím.
Že sa celý život správame ako pubertiaci.
To je všetko.
- Kto je to my? Ja a ty? - Áno. My dvaja.
Celý život sme sa
štvali za...za čím?
A jediný krát, keď si otehotnela si išla na potrat,
lebo nebola vhodná doba, a to už bolo pred 15 rokmi.
Nastala vôbec niekedy tá vhodná chvíľa?
Nie so správnou osobou.
Spomínaš si na ten tampón, čo si našla v kúpeľni?
Patril mladej dáme, do ktorej som bol zaľúbený.
Akú---
šancu by sme mali? Ja a ona?
Žiadnu.
Prinajlepšom maximálne pár rokov, ale nakoniec by si uvedomila,
že je v jej živote príliš málo miesta pre o 30 rokov staršieho muža.
Nič.
Kiežby to bolo to, čo sa stalo medzi mnou a ňou.
Bola to chyba.
Starnem, David.
Spôsob, akým sa na mňa muži pozerajú, sa mení každým dňom.
Existujú ženy v mojom veku,
veľa žien, ktoré sa zoznamujú
cez internet...
Ktorý ti zaručuje pár románikov ročne.
A zaplatíš za to ticho a...
za dookola sa opakujúce rozhovory.
Skončím ako oni.
Je vôbec možné, že dnes sa spolu prvýkrát rozprávame?
Nuž...
po 20 rokoch, čo spolu spíme, to nie je zlé.
Poznám kopec ľudí,
ktorí nedošli tak ďaleko ani po 40 rokoch manželstva.
Kedy ti to letí?
O pol desiatej.
Odveziem ťa.
Nie.
Na čo s tým teraz začínať?
Sústredil som sa na prácu.
Neustále som sa sám seba pýtal,
či som urobil správne,
že som nešiel na tú jej zasranú promočnú párty.
Trvalo to dva roky, ale nakoniec som sa zmieril s Georgovou smrťou
a dokonca som si pripustil stratu Consuely.
Znovu som nadobudol svoju rovnováhu a nezávislosť.
Koho sa tu snažím oblbnúť?
Obrazy a sochy tej doby,
doslova a do písmena absorbovali tú energiu.
Boli to takmer samostatné jednotky, ak chcete.
To ste nádherne opísali
vo vašej prvej kapitole, ale taktiež
ste vyjadrili svoj názor
na vzťah medzi umením a vlastníctvom.
Presne tak.
Ľudia, ktorí si tie maľby kupujú,
si myslia, že tie obrazy vlastnia.
Ale v skutočnosti tie obrazy vlastnia ich.
"Obrazy vlastnia ich." Dlhšie prežijú,
dlhšie vydržia... Sú v skutočnosti
len dočasní opatrovníci... Môžu ich slobodne obdivovať,
uctievať ich, ak by chceli...
Teoreticky si môžete zakúpiť aj veľkú Pyramídu v Gize.
Chápem vás, ale v konečnom dôsledku
vás tá pyramída dostane a vy budete s...
s faraónmi.
Mojím dnešným hosťom je Susan Reese, a jej román sa volá Modrý hyacint.
Toto je hitparáda kníh, s Davidom Kepeshom.
Tak a je to. Bolo to príjemné. Ďakujem.
- Ani to nebolelo. - To určite.
Ste milý.
Ďakujem. A šťastný nový rok.
Ďakujem. A gratulujem...
Naozaj
sa to veľmi dobre číta.
Ahoj David. Tu Consuela.
Ako sa máš?
Je naozaj zvláštny pocit, ti volať.
Ale rada by som sa s tebou porozprávala. Musím ti niečo povedať.
Chcem ti to povedať osobne ešte predtým,
ako by si sa to dozvedel od niekoho druhého.
Prosím zavolaj mi. Moje číslo na mobil je 555-0122.
Prosím, ozvi sa. Ďakujem. Ahoj.
Ahoj David, tu Consuela...
Uvedomil som si, že som tie roky žil len preto, aby som počul tie slová.
Skolaboval som na zem, počúvajúc jej odkaz stále znova
a znova, s obavami z toho najhoršieho.
Zaľúbila sa, ide sa vydávať...
dokonca chce možno moje požehnanie.
David?
David.
Kde si?
Som v aute. Bola som pred tvojim domom, keď som ti nechala ten odkaz.
Prečo sa na Silvestra vozíš po New Yorku?
Neviem.
Neviem, čo to vystrájam.
Čo sa deje, Consuela?
Musím ťa vidieť.
Tak príď.
- Máš čas? - Vždy.
Dobre.
- Budem tam za chvíľu. - Dobre.
- Ahoj. - Ahoj.
Takže...
Ako si sa mala?
Ten je nový.
Áno. To je... Edward Weston.
Páči sa mi tvoj účes.
Každý deň si trochu zostrihnem.
Takže keď o ne prídem, nebude to tak bolieť.
Som chorá.
Mám...
rakovinu. Rakovinu prsníka.
O dva týždne ma čaká operácia.
Rakovina?
To je...
- Si... - V poriadku? Nie.
- Ani nie. - Tak som to nemyslel.
Myslel som tým,
čo sa stalo?
Raz ráno som sa sprchovala a...
zacítila som tú vec pod mojou rukou...
Tak som išla k doktorovi a...
ten mi povedal, že sa pravdepodobne nemusím ničoho obávať...
potom som išla k druhému doktorovi, tretiemu a
zvyšok už vieš.
Tretí doktor povedal, že
to bolo niečo, čoho som sa mala obávať.
Spanikárila si?
Áno, spanikárila.
Celý mesiac som žila v totálnom strachu.
Dnes som mala ísť na jeden večierok rozmýšľajúc,
že to bude lepšie ako zostať sama...
David.
Nie. Neplač.
Neplač.
Prečo si mi...
prečo si mi nezavolala, keď si sa to dozvedela?
Nemohla som ti to povedať.
Nemohla som ti to proste povedať.
Vieš čo je smiešne?
Momentálne sa cítim staršia ako ty.
Musíš mi niečo sľúbiť.
Ak by na teba niekedy v noci doľahla panika,
alebo aj cez deň, hocikedy, že mi zavoláš.
Čo môžem urobiť?
Ako môžem pomôcť?
Je to...
Tá neschopnosť zaujať
pohodlnú polohu, pretože
nech sa otočíš akokoľvek,
si proste uviaznutý.
Som uviaznutá sama v sebe.
Keď si spomeniem na všetky tie veci,
ktoré som považovala za dôležité,
všetky tie hádky, ktoré som mala s mamkou,
tie hlúposti. Všetok ten premárnený čas.
Spaním...
Prespala som celý svoj život.
David.
Chcem ťa požiadať o láskavosť.
Niečo, o čo môžem požiadať iba teba.
Čokoľvek.
O čo ide?
Po tebe...
som si už nenašla priateľa,
ktorý by miloval moje telo tak, ako ty.
Tomu sa dá ťažko uveriť.
Bolo ich veľa?
Nie.
A čo v práci? Tam sa do teba nikto nezaľúbil?
- Všetci. - Ako inak.
Ja som však nemala záujem.
Viem, že si ma miloval.
A miloval si moje telo.
Takže...
Ešte predtým, ako ho lekári
- pokazia... - Prestaň.
Prestaň tak hovoriť. Prestaň tak rozmýšľať.
Consuela, teba nikto nemôže pokaziť.
Consuela.
čo chceš, aby som urobil?
To je Opera v Paríži.
Chýbal si mi.
Chýbali mi všetky tie miesta, kde sme nikdy neboli.
Chcela by si tu dnes zostať?
Nie.
Musím ísť.
Chceš, aby som išiel s tebou, keď pôjdeš do nemocnice?
Consuela.
Nemôžeš byť na to sama.
Prečo to hovoríš?
Ty robíš všetko sám.
David.
Chudáčik.
Bojíš sa viac ako ja.
Budeš ma chcieť stále ošukať, aj keď prídem o prsník?
Vzrušovala by som ťa?
Chcel by si ma?
Mrzí ma to, David.
Prepáč.
Strašne sa bojím.
Šťastný nový rok.
Ocko?
- Ahoj. - Čo tu robíš?
Mohol by si sa mi pár minút venovať?
- Nemôžem--- - Je to dôležité.
V poriadku. Poď.
Áno... Chápem.
Ďakujem. Som vašim dlžníkom.
Dovi.
Je v dobrých rukách. Poznám jej chirurga.
- A? - Zajtra budú operovať.
- Povedala mi, že o dva týždne. - Nuž...
- Urobia to už zajtra. - Čo to znamená?
Nie som jej lekár, takže...
To neviem presne, ale pravdepodobne to neznamená nič dobré.
To je hotová nočná mora.
Poznáte sa dlho?
Nevidel som ju pár rokov.
Z ničoho nič mi na Silvestra zavolala a povedala mi tú správu.
Mám všetky jej telefónne čísla,
ale nechcem niečo pokaziť.
Keď odišla,
povedala, že nechcela aby som jej zavolal. Bola dosť rázna.
Prepáč.
Áno?
Viem. Už idem.
Prepáč, že som ťa vyrušoval. Nerád som ťa obral o čas.
Je mi ľúto, že nemôžem byť viac nápomocný.
- Buď silný. - To hovoríš svojim pacientom?
Musí to byť ťažké. Onkológia.
Som tvoj syn. Mal som dobrú prípravu.
Rád som ťa zase videl.
Mrzí ma, že za takých okolností...
Aj mňa.
Čo doma?
Sme stále spolu.
Ďakujem za opýtanie.
To rád počujem.
Takže ocko...
Čo budeš robiť?
Prečo chcela tie fotky?
Chcela ich pre seba alebo...
ich mala v úmysle darovať mne?
To dáva zmysel.
Hovoril som ti už svoju teóriu o krásnych ženách?
Miliónkrát.
Sú neviditeľné.
Nuž...
a videl si ju niekedy?
Myslím, celú.
Nerozumel som tomu, čo som videl.
Odpoveď hodna advokáta.
Všetko to príliš analyzuješ.
Zničil som náš vzťah,
pretože som neprišiel na jej promočný večierok.
Ona bola zvláštna koláž rozporuplností.
Hovoríš o nej v minulom čase.
Myslíš, že ma tam pustia?
Práve ju previezli na JIS-ku. Dnes by si mohol prísť.
- Kenny, ďakujem. - Nemáš za čo.
Čas uteká, keď sa nepozeráte.
David.
Áno?
Odrezali mi ho celý.
Nemyslela som si, že prídeš.
Prečo?
Prečo si si to myslela?
Pretože už nie som krásna.
Ale si.
Vieš, Hipolita, nádherná amazonská kráľovná,
si odrezala
pravý prsník, aby rýchlejšie strieľala z luku,
ale bohužiaľ strieľala ľavou rukou.
Bude tá kniha naozaj iná, keď si ju prečítame o desať rokov?
Pamätáš si na moju prvú prednášku.
Všetko si pamätám.
Ja tiež.
Každú jednu sekundu.
Budeš mi chýbať.
Som tu.
z odposluchu preložila larelay